Bathsheba Everdene.
Bathsheba.
Mindig is furcsának találtam ezt a nevet. Nem szeretem, ha kimondják.
A szüleim kiskoromban meghaltak,
így már senki se tudja, miért kaptam.
Megszoktam, hogy magamra vagyok utalva.
Egyesek szerint túlságosan is.
AZ ANGLIAI DORSET, 1870
Túl önálló lettem.
TÁVOL A VILÁG ZAJÁTÓL
Kisasszony!
A kendőm! Elvesztettem.
- Ön biztosan Oak gazda. - Gabriel, igen.
A néném mesélt önről. A télen az ő farmján dolgozom.
Ez az ön földje.
- Tilosban járok. - Szívesem látom.
- Jó napot, Oak gazda! - Jó napot, kisasszony!
Kerítsd, George! Jobbról, George!
Elég, George!
Elég!
Állj meg! Állj meg!
George, állj meg!
Jobbról! Jobbról!
George, jobbról!
- Kis George nem tud még leállni. - Neki mi a neve?
Öreg George.
- Öreg George. - Mulatságosnak talál engem?
Nahát, ez Mr. Oak!
Nevelőnőnek is mehetett volna, ha nem olyan szertelen.
De mindig is az volt.
Miss Bathsheba Everdene,
hoztam magának egy bárányt.
Köszönöm, Mr. Oak!
- Milyen kedves jószág! - Túl korai, nem élné túl a telet.
Gondoltam, talán szívesen gondozná.
Köszönöm, nagyon kedves.
Készítek teát.
- Nem a bárány miatt jöttem. - Hallgatom.
Azt szeretném kérdezni:
lenne-e a feleségem?
Mástól nem kérdeztem még ilyet.
Nem.
Remélem is, hogy nem.
Hát,
akkor talán...
- Jobb, ha most megyek. - Ez nem ilyen egyszerű.
- Valaki vár magára? - Nem, de attól még nem kell magához mennem.
Úgy hát, jó napot.
Mr. Oak!
Várjon!
Nem mondtam, hogy nem mennék magához.
- Csak még nem gondolkodtam rajta. - Van száz holdam és 200 birkám.
Ha visszafizettem a kölcsönt, a farm a miénk.
Egy-két év múlva már kaphat zongorát.
Lehetnek virágai, madarai, uborkalugasa.
- Egy-két gyereke. - Mr. Oak! - Vagy több!
Rám mindig számíthat majd.
Én nem akarok férjet, Mr. Oak.
Nem akarok egy férfi tulajdona lenni.
Menyasszony még szívesen lennék, de férjes asszony nem.
Ez butaság.
Maga fölöttem áll, Mr. Oak.
Én tanult vagyok, egyebem nincs.
- Sokkal jobbat is talál nálam. - Nem ez a baja.
Túl öntudatos vagyok magához.
A férjemnek fegyelmeznie kellene, s arra maga nem volna képes.
Előbb-utóbb meggyűlölne.
Biztos nem.
Soha.
Ég áldja, Miss Everdene!
Mi baj, öregem?
Maradj itt!
Maradj itt, Öreg George! Maradj itt!
George!
Nem!
Minden a maguké.
Ez nekünk sem öröm.
Minden jót, Mr. Oak!
Bathsheba!
Mi baj van?
Kedvesem... Itt van szegény nagybátyád végakarata.
Mi áll benne?
Olvasd el!
Olvasd!
Rád hagyta mindenét. Minden a tied!
Uramisten!
Vigyázzon magára!
Indulj!
Ég veled!
Ki áll be közénk?
Melyikük kész felölteni a piros uniformist,
és büszkén szolgálni a királynőt s a hazát?
Ki akar világot látni?
Lépjenek ki, uraim, és sorakozzanak fel!
- A szalmakalapos úr lépjen ki! - Ő a kedvesem, ő, ott.
Ön, uram, a csinos hölgy mellett!
Ön erős, jó alkatú férfi. Álljon be közénk!
Menjen! Délceg katona lesz magából.
- Sok ilyen kellene. - Kap kosztot, kvártélyt.
Ki akar tisztes zsoldot?
Bocsásson meg! Menjen Weatherburybe!
Ha munkát keres, ott van egy farm, ahol beállhat.
Megnézem. Köszönöm.
Köpenyt kellene vennie ilyen időben.
Francis majd gondoskodik rólam.
Feleségül vesz.
Minden jót!
A családjuk büszke lesz magukra. Koszt, kvártély. Ki áll be közénk?
Ébresszétek fel a szomszédokat!
Jöjjenek ide, segítség kell!
Több ember kell! Ébresszétek őket!
A Smith fiúkat hívjátok először!
Vigyázzatok, terjed a tűz!
- Ki parancsol itt? - Odavesznek a kazlak! Oda a széna!
Meg kell menteni a pajtát! Gyerünk!
Hozzanak vizet! Hozzanak még több vizet!
Ezt ki kell tolnunk!
Gyerünk!
Emeld!
Gyerünk, toljuk!
Ki innen, mindenki! Kifelé, mindenki!
Vizet! Ide is kell még! Kigyullad a pajta!
Ki a zsákokkal! Leszakad a tető!
Mit csinál?
Ha leég a pajta, minden odavész.
Ide azokkal a seprűkkel, Joseph, és lássunk neki ennek!
Mozgás, emberek, jön a gazda.
Mr. Oak, maga az?
Nincs szüksége juhászra?
A lekötelezettje vagyok, Mr. Oak.
- A tűz miatt elveszthettem volna a farmomat. - Kegyedé a farm?
Megörököltem. A szüleim halála után egy ideig ez volt az otthonom.
Azután néhai nagybátyám rám hagyta.
Most kissé zilált állapotban van,
de egykor a legszebb farm volt a vidéken.
És szándékom szerint újra az lesz.
Vagy nincs esélyem rá?
Az esélyt én vesztettem el.
Őszintén sajnálom, ami magával történt,
- de ha helyzetünk felcserélődése zavarja... - Cseppet sem,
úrnő.
Billy Smallbury? 9 és 8 penny.
Joseph Poorgrass?
- Eredj, Joseph! - Menj!
Sapka!
- Mi a munkája, Joseph? - Csinálom, amit épp kell.
Meg varjakat lövök, és segítek a disznóvágásnál, uram. Vagyis úrnőm.
7 és 9 penny. És még 9, mert új vagyok.
Köszönöm, úrnőm.
Fanny Robbin?
Hol van Fanny Robbin?
Hol van?
Megszökött, úrnő.
- Egy bakával szökött meg. - Nem baka az, őrmester.
Pennyways tiszttartó?
Kap 10 shillinget és még 10-et.
Miért?
Lemondok a foglalkoztatásáról. Elmehet.
- Hogyan, kisasszony? - Nagybátyám idején ez egy jól működő farm volt.
A halála óta tönkrement.
- Ide hallgasson! Nem zavarhat el. - Magam veszem kézbe az igazgatást.
- Mr. Pennyways, figyeljen rám! - Szüksége van egy...
Kis híján leégett a pajta, és maga nem volt sehol.
Ilyen emberre nincs szükségem, Mr. Pennyways.
Elmehet.
A maguk helyében menekülnék innen.
Az új juhászunkat, Mr. Oakot már ismerik.
Tudja, mi a dolga, Mr. Oak?
Ha nem, majd kérdezek.
A gazdájuk mostantól nő, nem férfi.
Ügyes gazda talán nem leszek, de igyekvő igen.
Ne higgyék, hogy mert nő vagyok, nem ismerem fel a hamisságot.
Felkelek, mielőtt felébrednek. A mezőn leszek, mielőtt felkelnek.
Bámulatba akarom ejteni magukat.
És most munkára!
- Várjam meg idekint? - Ne.
Ugyan már, Liddy. Maga a munkatársam.
- Mindet visszük? - Mindet.
Fel a fejjel! Ha bámulnak, ne jöjjön zavarba.
Van annyi jogunk itt lenni, mint nekik.
- Tegye ki, kérem, az árut! - Igen, kisasszony.
Uraim, foglalkozhatnánk újra az üzlettel?
Tessék, uram! Fogja meg, kiváló minőségű.
- Jó mag, kisasszony. - Köszönöm.
Azt hiszem, mennünk kellene.
- Nincs ehhez fogható. - Nem rossz, az igaz.
- Ha úgy gondolja, alkudjon meg mással. - Stone gazda?
Miss Everdene vagyok. Everdene gazda unokahúga.
Mindig csodálattal beszélt önről.
Választhatja másét, de úgy hiszem, a mag nem kevésbé jó, mint azelőtt.
- Mr. Stone? - Mennyi? - 5 font egy fertály.
- 3 font 10 shilling. - A mag ugyanolyan,
és a nagybátyámnak 5 fontot fizetett.
3 font 10.
Ez az úr megadja a tisztes árat.
Nem úgy tűnik.
- 4 font. - 4 font 10. - 4 font 5.
Talán majd más. Liddy, foglalkozna ezzel az úrral?
Hogyne.
Parancsol mintát?
- Mennyi? - 5 font egy fertály. - Rendben.
4 font 10.
Gazdag és jóképű.
A helybéli lányok bolondulnak érte.
A Taylor nővérek 2 évig próbálkoztak vele.
Jane Perkins 20 fontot költött új ruhákra,
de ablakon kidobott pénz volt.
Azt mondják, fiatal korában elhagyta őt a kedvese.
Mindig ezt pletykálják.
Nem a nők hagyják el a férfiakat. Ők hagynak el minket.
- Önt is elhagyta valaki, kisasszony? - Természetesen nem.
Egyszer megkérték a kezem. Jó ideje történt.
De ódzkodtam tőle, hogy lekössem magam.
Micsoda luxus, hogy még válogathat is!
"A lábam csókolhatja, uram, de az orcám érdemesebb ajkaké."
Nem így volt.
Hogyhogy?
- Szerette őt? - Azt nem, bár megtetszett.
De most már szó sem lehet róla.
- Mr. Boldwood! - Ne lőjön le, kérem.
Eszembe se jutott lelőni.
Miss Everdene vagyok, a szomszédja.
Everdene gazda unokahúga.
- Én igazgatom a farmot, mint talán hallotta. - Bizonyára jól boldogul.
Helyzetéhez képest.
Nos,
tehát szomszédok vagyunk.
Nézze, mit találtam!
- Mi az? - Hallgassa!
"Kertem szegfűt és rózsát terem Aki ezt kapja, kedves nekem"
Valentin-napi üdvözlő lap. Elküldöm Joseph Poorgrassnak,
hogy lássam a rémületet a mafla képén.
Szegény fiú! Ez kicsit túlzás volna, nem?
Akkor kapja... Mr. Oak.
Nem. Mr. Oak ne kapja.
Mr. Boldwoodnak is elküldhetnénk.
Hisz oly gőgösen keresztülnéz az úrnőn!
Mr. Boldwoodnak?
- Rossz ötlet. - Miért lenne az?
Mert nem értené a tréfát.
Lehet. Talán tényleg túlzás.
- Mr. Boldwood! - Igaza van. Talán túlzás.
- Akkor döntsön a szerencse! - Liddy!
Gyerünk!
- Ha nyitva, Joseph. - Nem, Jan Coggan.
Ha nyitva, Jan Coggan. Ha csukva, Boldwood.
KERTEM SZEGFŰT ÉS RÓZSÁT TEREM AKI EZT KAPJA, KEDVES NEKEM
- Troy őrmester, 11 óra. - Troy őrmester és...?
- Miss Fanny Robbin. - Isten hozta! Menjen előre!
- Hol marad? - Nem tudom.
Megjött!
Bocsánat.
Mindjárt jön.
Azért gyűltünk ma össze Isten szent színe előtt...
- Néhány percnél tovább nem várhatok. - Jönni fog.
Mi történt?
Nem hiszem, hogy jön még, öregem.
Gyerünk! Menjetek! Jól van. Tovább!
- Jó reggelt, kedves! - Gyerünk!
Jöhetnek!
Itt van az úrnő, tegyenek ki magukért! Figyelem magát, Coggan!
Túl nagy a szád, Liddy!
Nem segítene?
- Azt hiszi, nem mennék be? - Nem jönne be.
És bejött!
Ez az, úrnő!
Utat kérek! Joseph! Joseph, figyelj!
Üdvözlöm, Mr. Boldwood!
Miss Everdene! Mr. Boldwood kérdezteti,
hogy válthatna-e egy szót önnel!
Mr. Boldwood? Hogyne.
Ezer hold. Szántóföld és jószágok.
Az Everdene birtok mellett. Gyümölcsös.
Üvegház.
Érdekes malacaim is vannak.
Talán majd máskor.
Köszönöm.
Igazán gyönyörű háza van.
Mr. Boldwood?
Miss Everdene...
Szeretném,
nagyon szeretném, mindennél jobban,
ha a feleségem lenne.
Miss Everdene, jöjjön hozzám!
Úgy érzem,
bár nagyon tisztelem önt,
nem érzem azt, ami feljogosítana rá,
hogy elfogadjam az ajánlatát.
Értek már csalódások életemben,
de nem álltam volna most elő ezzel, ha nem támad
az a benyomásom...
De lehet... Lehetséges, hogy tévedtem.
A Valentin-napi lap.
Nem tévedett, de hiba volt, hogy ezt elküldtem.
- Bocsássa meg, hogy megzavartam a lelki békéjét. - Tréfának szánta?
Nem! Nem tréfának.
Nem szántam annak. Meggondolatlan voltam.
Értem.
Talán túl öregnek tart?
- Jobban gondját viselném, mint bármely fiatal. - Biztosan...
Óvni fogom.
Kap szép ruhákat,
bricskát, zongorát.
Kinevet.
Nem.
Csak, tudja,
van zongorám.
És van egy saját farmom.
És nincs szükségem férjre, bármily megtisztelő az ajánlata.
- Most szeretnék hazamenni. - Hogyne.
Mindjárt...
Mindjárt hazavitetem valakivel.
Mr. Boldwood, fájdalmat okoztam önnek. Ez kegyetlenség volt tőlem.
Megfontolja még?
Adjon időt!
Rendben.
Rendben, nem sürgetem.
Várok.
Sokáig dolgozik, Mr. Oak.
Megtanít erre?
Tessék.
Forgassa a követ!
Ilyen szögben tartsa!
Finoman csúsztassa! Tekerje!
Egy kicsit gyorsabban. Úgy. Nagyon jó.
- Csúsztassa! - Jó. Csak...
Nehezen csúszik.
Azt akartam kérdezni...
- Nem beszélnek az emberek Mr. Boldwoodról? - De.
Mit?
Hogy kegyed még az idén férjhez megy.
Tessék.
Szeretném, ha ezt cáfolná.
- Tudja, Bathsheba... - "Miss Everdene", kérem.
Ha Mr. Boldwood házasodni akar, nem fogok a kegyed kedvéért hazudozni.
Csupán meg kellene jegyeznie, hogy esetleg nem kívánok hozzámenni.
Azt épp mondhatom. De véleményt is mondhatok arról, amit tett.
Bizonyára, de én nem kérem ki a véleményét.
Ha nem, nem.
Miért, mi a véleménye?
Hogy nagy bűn tréfát űzni egy olyan emberrel, mint Mr. Boldwood.
- Méltatlan kegyedhez, amit tett. - Méltatlan?
És mi volt még méltatlan hozzám?
Hogy visszautasítottam magát?
Azon én már rég nem gondolkodom. És kívánság sincs már bennem.
De azt fenntartom: egy ember szívével játszani alantas dolog.
Nem tűrhetem, hogy a magánéletemet bírálják.
A hét végén hagyja el a farmot!
Inkább most rögtön megyek.
Helyes. Látni se akarom többet!
Rendben van, Miss Everdene.
Itt vagyunk, megfogjuk. Jól van.
- Mi bajuk van? - Rászabadultak a zsenge lóherére. Az felfújja őket.
- Mit tehetünk? - Semmit. Az egész nyáj felfúvódott.
- Mind el fog pusztulni? - Valószínűleg. - Még egy kimúlt!
Csak egy módon lehet megmenteni őket. Fel kell szúrni az oldalukat.
Egy vékony csővel, amiben tű van.
Meg tudja csinálni? Ez még él.
- Nem. - És én? - Uramisten, dehogy.
Ha csak egy ujjal idébb vagy odébb szúr, megöli a jószágot.
Még a juhászok se értenek hozzá. Azaz nem mind.
Ki igen?
Gabriel!
Gabriel! Gabriel Oak, álljon meg!
Az úrnőnek szüksége van magára.
Miért egyedül jön? Megtalálta?
- Igen, kisasszony. - És mit mondott?
Azt mondta...
Joseph!
Azt mondta, az úrnő menjen érte, és kérje illendően.
Hogy képzeli? Eszemben sincs!
Mondta, hogy ezt feleli majd. De azt üzeni, koldus ne legyen finnyás.
Mr. Oak!
Gabriel!
Gabriel...
Kérem, ne hagyjon cserben!
Segítsen nekem!
Csináljon helyet nekem!
- Hadd nézzem! - Csitt, Liddy! - Megkeressük a helyet.
A bordák között.
- Istenem! - És most...
Látom, ahogy ver a szíve.
Gyerünk!
- Gyerünk! - Most már jobban lesz. Jobban lesz.
Ugye, jobban vagy? Jól van, Pixie. Hé! Pixie!
Bújtass el
Ott, hol nem láthat senki
Hol nem lel rám senki
Hol nem bánthat senki
Csendet kérek!
Egyszer egy reggel
Mikor útra keltem
A sok rét és mező
Vidáman zöldellt mind
Az édes madárdal
Oly bűvös bájjal zengett
Ott reggel a réten A hajnali fényénél
Kisasszony! Itt van Mr. Boldwood.
Köszönjük. Köszönjük, Jan. Köszönjük.
Mr. Boldwood! Milyen kellemes meglepetés! Csatlakozik hozzánk?
Isten hozta, uram!
- Dalt kérünk, úrnő! - Rekedt vagyok.
Ugyan, gyönyörű a hangja!
Te ifjú, hamvas szép lány
Kit lágy szellő ölel
Vigyázz, vigyázz, kerted rózsáját
Ne lopja férfi el
Mert majd ha rózsád elhervadt már
A férfi rád sem néz
És szép rózsád hulló szirma mind
A gyom között elvész
A kertész fia arra járt
S ajándékot kínált
Virágot, kéket és lilát
És a piros rózsafát
De a rózsabokrot nem kértem én
Inkább a fűzfát
Hogy látva lássa a világ
A szívem bánatát
- Igazán jók voltunk együtt. - Valóban.
Kiváló duót alkotnánk.
Meg akartam köszönni, hogy nem hozta fel újra azt a témát.
Nos, nehezen állom meg.
Kívánja, hogy visszakísérjem a házhoz?
Nem, még körüljárom a farmot, hogy minden rendben van-e.
Akkor, ha gondolja, kegyeddel tartok.
Máskor is egyedül megyek.
Jó éjt, Mr. Boldwood! Köszönöm a kedvességét, és örülök, hogy láttam.
- Ön kicsoda? - Bocsásson meg. Úgy tűnik, eltévedtem.
Összeakadtunk. Nem sérült meg?
- Nem. - Weatherburyt keresem. Remélem, nem ijedt meg.
Beleakadtunk egymásba.
- Engedje meg... - Ne, kérem, ne, majd én kiszabadítom.
Felemelné a lábát egy pillanatra?
- Ne meredjen rám, kérem. - Még sosem láttam ilyen szép arcot.
Nincs keresnivalója itt. Kérem a lámpámat!
Bőven van mit betakarítani az idén.
Kisasszony, nézze!
- Ki ez, Liddy? - Francis Troy őrmester.
Nemesi vér. Sokra hívatott. Fess és daliás.
Tanult fiatalember. Sokat vártak tőle.
De ő inkább elment katonának.
- Nekem nem kell ide. - Mit csinál, kisasszony?
Kiadom az útját.
Troy őrmester, ragaszkodom hozzá, hogy most rögtön távozzon.
- Nem lehet. - Velem jönne, kérem?
Mi bosszantja?
- De kérem! - Amit mondtam, vagy az, ahogyan mondtam? Biztos tudja.
Valaki biztos dicséri a szépségét.
- Így a szemembe senki. - De valaki biztosan csókolja.
Sose csókolt senki.
Miért nem volt képes szó nélkül továbbmenni?
Megbocsát?
- Nem. - Miért? - Mert...
- Amiket mond... - Csak dicsértem a szépségét.
Vívni is tud úgy, ahogy beszélni?
Jobban.
Találkozzunk
holnap.
Azt nem lehet.
- Nem akar? - De, csak... - Akkor kell is. - Nem szabad.
Senki nem tudja meg.
Menjen el, kérem!
Holnap.
8-kor.
A páfrányos völgyben.
Megbízik bennem?
Igen.
Vitézi szavamat adom, hogy nem esik bántódása.
A kardom tompa,
de moccannia sem szabad.
Igyekszem.
A hajamba vágott.
- Meg is nyúzhatnám élve. - Azt mondta, nem eshet bajom.
Nem is eshetett.
Biztonságban volt. Hisz a szavamat adtam.
És ezt kapom érte.
Miss Everdene!
- Önnel tarthatnék? - Szívesen sétálok egyedül.
Ne kezdjen azzal az emberrel.
Nem méltó önhöz.
Makulátlanul tisztességes.
- Én nem úgy gondolom. - Miért? Mit hallott?
Egyáltalán nem ismeri. Csak pletykálnak róla.
- Leszólják, mert katona. - A katonákat kedvelem, de őt nem.
Lelkiismeretlen embernek tartom.
Tartsa távol magától! Ne hallgasson rá! Ne higgyen neki!
- Küldje el! - Mit érdekli ez magát?
Bolond volnék bármit remélni most, hogy így felvitte az isten a dolgát.
De ne higgye, hogy egy senki akarok maradni életem végéig.
Egy nap elmegyek, abban biztos lehet.
De ma még fontos annyira nekem, hogy ne hagyjam a vesztébe rohanni.
Úgyhogy, ha nem bánja,
kegyed mellett maradok.
Minden jót!
Mr. Boldwood!
Barátságát élvezhetem immár hónapok óta,
s éppen azért írok most önnek, mert barátságát nagyra becsülöm.
Házassági ajánlatát, mellyel megtisztelt engem,
komolyan fontolóra vettem,
de számomra is meglepő módon nemrég azt tapasztaltam,
hogy érzelmeim gyökeresen megváltoztak,
így, attól tartok, nemet kell mondanom önnek.
Nem tudtam, itt leszel-e.
Ugyan hol lennék?
Készen állsz?
Biztos?
Ez hogy tetszik?
Mrs. Bathsheba Troy.
Szabad?
Indulj!
Uraim! Hölgyeim és uraim!
Nem is olyan régen
az a megtiszteltetés ért,
és az szerencse, hogy megismerhettem ezt az angyalt.
Az úrnőjüket. Most pedig már úgy állok maguk előtt mint a férje,
a maguk ura,
s mint a legbüszkébb férfi a világon.
Úgyhogy, kérem, töltsék meg poharukat,
és énekeljenek az én gyönyörű feleségemnek,
Mrs. Bathsheba Troynak.
Miss Everdene! Vihar közeledik.
Oak, maga nagy mamlasz! Nekem mondja!
Vihar lesz. Le kell takarnunk a boglyákat, vagy minden odalesz.
5-6 ember kellene egy órára.
- Frank, lehet, hogy... - Nem, drágám. Most ünneplünk.
Ma éjjel nem fog esni. A feleségem megtiltja.
És most bocsásson meg.
Barátaim!
Még egy dolog.
Igaz, hogy már nem vagyok Troy őrmester,
de egy tekintetben azért katona maradtam!
A legjobb francia brandyből
tripla adagot töltünk mindenkinek.
Proszit! Egészségükre!
Nyiss ki, Polly, nyiss ki, Polly Én jöttem el hozzád
"Gyere, mássz be az ablakon át
És lássunk is hozzá! Rakd a lábad, a lábad a lábamra rá!"
"A nadrágom szűk Nem férek ki belőle
A nadrágom szűk Nem férek ki belőle"
"Van egy kés ott az ablaknál Azzal vágd körbe!
És rakd a lábad a lábamra rá!"
40 hét múltán egy kisbaba sírt fel
Nem bántuk cseppet se Mondtuk: "Még tíz kell!"
Hát rakd a lábad a lábamra rá!
Gabriel!
- Hogy segíthetek? - Ez túl veszélyes!
Felmegyek!
Tartsa meg!
Még nem esik.
Majd fog.
Kapaszkodjon belém! Jöjjön! Jöjjön!
Bolond voltam, Gabriel.
Mindig is megvetettem azokat a buta lányokat,
akiket elkábít a piros egyenruha és a bókok,
s most épp azt tettem, amit sosem akartam.
De beszélt nekem egy másik nőről,
aki szebb nálam, s akit szeretett, és ezt nem tudtam elviselni.
A féltékenység zavarodottá tett, és hozzámentem.
Nem akarom, hogy elmondja a véleményét, csak...
Sőt, megtiltom.
Menjen aludni!
Befejezem egyedül.
Gabriel,
köszönöm.
Uram?
Mr. Boldwood!
Meg akartam nézni, nem ment-e tönkre a termés.
Jó munkát végzett, az úrnője hálás lehet.
Várjon egy percet, uram!
Úgy látom, nincs jól.
Haza kellene mennie.
Igen.
Hazamegyek.
Oak,
tudhatja, hogy nem sok jó történt velem mostanság.
Meg akartam kissé állapodni az életben, de...
a sors mást akart.
Olyannyira, hogy némiképp
nevetség tárgya lettem.
Hanem egy dolgot tisztázni akarok.
Az úrnő nem csapott be engem.
Nem jegyeztük el egymást. Bármit pletykáljanak is az emberek.
Az úrnő nem ígért nekem semmit.
És mégis...
Gabriel,
rettenetesen kínlódom.
Neki egy szót se.
Értjük egymást, ugye?
Igen.
Ül!
Marad. És most fordul.
Egy kis alamizsnát...
Üsd ki! Gyerünk!
Üsd!
- Fizessen, Mr. Troy! - Itt van.
Bocsásson meg, uram. Adna egy kis alamizsnát?
Fanny?
Szervusz, Frank.
Szervusz.
- Sápadt vagy. - Ó, Frank...
Remeg a kezed, drága.
Minden Lelkekre emlékeztem Mindenszentek helyett.
Rossz templomba mentem.
Aztán mire odaértem, elmentél. Nem hibáztatlak érte,
de nagyon nehéz most nekem...
Ne most.
A feleségem nem láthat meg.
A feleséged?
Mrs. Troy nagyon szép.
Nálad nem szebb.
Frank, tudnod kell, hogy gyereket várok tőled.
Mi?
Csak azt mondhatom, hogy szörnyű hibát követtem el.
De jóvá fogom tenni.
Az életemre esküszöm, hogy otthont találok neked és a gyermekünknek.
- Esküdtél már nekem... - De most igazán... most igazán.
Menj Budmouth-ba, aludj az Egyesületnél!
- A dologházban? - Csak ma éjjel. Csak egy éjszakát.
Holnap 10-kor pedig találkozunk a hídon.
Elhozom minden pénzemet, és otthont keresek nektek.
Biztonságban lesztek, kedvesem. És ígérem, ígérem neked,
mindent jóváteszek.
Ülj vissza a kocsira!
- Ismered azt a nőt? - Igen.
- Ki az? - Senki.
Ülj vissza a kocsira!
Frank...
Tudsz adni 20 fontot?
Mire?
Kell.
A végén a farmot is el fogod játszani.
- Nem játékra kell. - Hanem?
Nem mindegy? Az én pénzem.
Megdolgozom érte, nem?
Nem. Egyáltalán nem.
Igazi munkát nem végzel.
Ne tegyél olyat, amit majd megbánsz.
A pénz a farm kiadásaira kell.
Nincs tévedés, Mr. Oak. Ez volt Miss Robbin utolsó ismert lakhelye.
A bácsikámat szolgálta, tisztelet jár neki.
Talán legjobb lenne a templomba vinni ma éjszakára.
Ne, hozzák be, kérem.
Miben halt meg, Liddy?
Nem tudom, kisasszony.
Pletykáltak róla, de...
Volt egy kedvese, igaz?
Igen.
Egy katona.
Kérem, jöjjön, üljünk le odafent.
Sokat sírok mostanában.
Azelőtt sosem sírtam.
- Jó éjt, Liddy! - Jó éjszakát!
FANNY ROBBIN ÉS GYERMEKE
Mi...?
Ki ez?
- Nem maradhatok... - Maradj! Maradj!
Ne csókold meg őket.
Még a feleséged vagyok.
Ez a nő, még így, holtában is
több az én számomra, mint te valaha voltál,
vagy, és valaha lehetsz.
Semmit nem jelentesz már nekem.
Semmit.
Mrs. Troy?
Attól tartok... Attól tartok, a férje vízbe fúlt.
- Túl nagy felelősség lenne. - Dehogy! A maga képességeivel
könnyedén felügyelni tud 2 farmot.
Szorosabbra fűzzük gazdaságaink kapcsolatát.
Gondolja meg! Egyedül fog rendelkezni 2000 hold fölött.
- Részt kap a haszonból. - Szükség van itt rám.
- Ez a farm elsőbbséget élvez. - Kell az úrnő engedélye. - Hogyne!
Feltétlenül az áldását kérem hozzá. És...
ha ezzel befolyásolni tudom a döntését,
itt van egy régi cimborája.
- Georgie! - Norcombe Hillbe kellett elmennem érte.
- Örül neki? - Igen, uram, nagyon.
És hamar közli velem a döntését, ugye?
Igen.
Georgie...
Gyere! Gyere!
Lám, egyre többre viszi, Gabriel.
- Az ajánlatot el kell fogadnia. - Csak ha ön beleegyezését adja.
Ha elveszítem a farmot, egyikünknek sincs jövője itt.
Jól tudja, ki a fontos nekem.
Maga nagyon tehetséges ember.
Úgy van jól, ha egyre feljebb lép. Nem akarom visszatartani.
Köszönöm.
Gyere, Georgie!
Bocsásson meg... Úgy hallottam, adósságok maradtak
néhai férje után.
Talán... Talán beszéljünk inkább másról.
Talán segíthetek.
Mr. Boldwood, kedves, hogy felajánlja,
de eszemben sincs pénzt elfogadni.
Középkorú férfi vagyok,
s élete hátralevő részében védelmezném kegyedet.
Viheti tovább a farmját, ha kívánja. Kockázat nélkül.
Kifizetem
elhunyt férje adósságait, és biztosítom a farm anyagi hátterét.
Szórakozásból gazdálkodhat.
Természetesen még... várnunk kellene
az illendőség okán.
De ha elfogadja,
én oltalmat ajánlok.
Vigaszt.
Biztonságot.
Mint hitvesemnek.
Legalább a kitartásomat becsülje.
- Becsülöm. - És kedvel? - Igen.
És tisztel?
Igen. Nagyon is.
Kedvel vagy tisztel?
Nehéz egy nő érzéseit leírni olyan szavakkal,
melyeket férfiérzésekre találtak ki.
Ha az aggasztja, hogy hiányzik kegyedből a szenvedély, hiányzik...
a vágy...
Ha az aggasztja,
hogy csupán bűnbánatból jönne hozzám,
és
szánalomból
és megalkuvásból, nos,
én azt se bánom.
- Mikor kell válaszolnia? - Karácsonyig.
Hatalmas, szörnyű felelősség ez.
A kezemben van annak az embernek a jövője.
S talán az elméje épsége is.
- Odaadó lenne vele? - Hiányolhatja belőlem a szerelmet,
de az számomra elhasznált, korcs érzéssé lett.
Miért engem kérdez?
Kell valaki, aki kívülről nézi ezt. Pártatlanul.
Akkor, félek, rossz emberhez fordult.
Jó estét, Mr. Oak!
Jó estét!
Hálás vagyok, hogy eljött, Oak.
Nagyon jó. Szép lesz. Csak még több... dolgot rá.
Nos, mi a véleménye?
Sosem volt szokásom fogadásokat rendezni.
De ilyet tarthatnánk évi rendszerességgel. Minden szenteste.
Meghívtam az egész falut. Vajon sokan eljönnek?
- Mit gondol, Miss Everdene eljön? - Biztosan.
És maga is itt lesz, remélem.
- Miss Everdene azt kívánná. - Talán egy órára el tudok jönni.
Nézze csak, remeg a kezem az izgalomtól.
Gabriel, lenne kedves...
- Csak ahogy sikerül. - Megpróbálom.
Van esetleg manapság divatos csomó?
Rossztól kérdezi.
Hát a nők?
Megtartja ma egy nő, amit ígér?
Ígéretet tett?
Közvetett módon.
- Ismétlem... - Úgy tesz, ahogy elvárható?
Ha jól esik neki.
Cinikus lett az utóbbi időben.
Az első alkalommal nem ígért semmit,
így akkor nem is szeghette meg a szavát.
Most sem ígért semmit.
De fog.
Ma este. Biztosra veszem.
És mikor megteszi...
Előre szólni akartam magának erről, Gabriel.
Mert azt hiszem, ismerem a titkát.
Láttam magukat együtt.
Láttam, hogyan szól hozzá.
Hogyan néz rá.
Hogy vigyáz rá. És ismerem az ő
mély rokonszenvét maga iránt.
Maga mindig férfiasan viselkedett,
s mint sikeres riválisa, aki a maga nagylelkűsége miatt lehet sikeres,
szeretném kifejezni
mélységes hálámat.
A szakács kérné egy szóra, uram.
- Csókolj meg, Joseph! - Ne csináld már, Liddy!
Bocsássanak meg.
- Elköszönni jöttem. - Beszélgessen még szegényekkel!
A szívük szakad meg.
Nem való nekem az ilyesmi.
Nekem sem.
Bár én is mehetnék!
- Mennem kell. - Addig nem, amíg nem táncoltak. Egymással.
Ragaszkodom hozzá.
Mr. Oak?
Köszönöm.
Mondja meg, mit tegyek!
Gabriel...
Azt, ami a helyes.
Bocsásson meg.
Frank...
Jól áll neked a fekete.
Bár kissé korai viselned.
Hát élsz.
És itt vagyok. Kiszedtek a tengerből.
Halászok találtak rám és vittek partra.
Hogy közben meghaltam, az se volt ellenemre.
- Mindeddig. - Miért jöttél vissza?
Különös oka van.
Hiányoztál.
Úgy látom, nem örülsz nekem.
- Azt mondtad, semmit sem jelentek számodra. - Tényleg?
Nos, akkor... most is őszinte leszek.
Pénzre van szükségem.
Lemondtam érted a karrieremről, és visszásnak érzem,
hogy farmod és házad van, míg én nincstelen vagyok.
- Nincs pénzem. - Akkor add el a farmot!
Menjünk haza!
Nem.
Azt mondtam, hazamegyünk.
A férjed vagyok! Teszed, amit mondok!
Istenem...
Hadd lássam!
Ha ez vigasz, az életét megkímélik.
Hirtelen felindulás.
Jó reggelt!
Kitűnő a termés, úrnő. Évek óta nem volt ilyen jó.
- Végzünk, mielőtt leszáll a harmat? - Végzünk. Szerencsés év ez.
Gyere, Liddy, segíts!
Bocsánat, hogy megijesztettem.
Rendet akartam csinálni körülöttük. Rég nem voltam itt.
Bemegy?
Próba lesz. Énekelek a kórusban.
Igen, kihallom a hangját.
Bocsánat érte.
Vártam az alkalmat, hogy szót válthassunk.
Mostanában nem beszélünk annyit, mint szeretnék.
Nem.
Elhagyom Angliát.
Elmegy?
Amerikába költözöm.
4 nap múlva kifut egy hajó Bristolból. Ott leszek rajta.
A farm dolgai mostanra rendbe jöttek.
Tudom, korábban kellett volna szólnom.
Nem. Akkor megy el, amikor akar.
Holnap reggel indulok. Csendben.
Úgy lesz a legjobb.
Gabriel!
Várjon!
Talán furcsának tartja, de...
- Az jutott eszembe, talán megsértettem. - Szó sincs róla.
Több pénzt akar?
- Fizetek, amennyit csak kér. - Most nincs szükségem pénzre.
- Az üzlettársam akar lenni? - Nem, az sem.
A farm csak a kegyedé. A legszebb farm a környéken.
- Akkor miért megy el? - Megmondtam, hogy egyszer elmegyek.
De nem mehet el.
- Megtiltja? - Igen, ha úgy tetszik.
Megtiltom.
Ideje megvívnia a saját csatáit.
És megnyernie őket.
Tehát búcsúznunk kell?
Úgy hiszem, igen.
Várjon!
Köszönöm.
Hitt bennem, harcolt értem,
és mellettem állt, amikor ellenem volt az egész világ.
Oly sok mindenen mentünk keresztül együtt.
Nem én voltam az első szerelme?
S nem maga az enyém?
S most maga nélkül kellene élnem.
Ha tudhatnám...
Ha tudhatnám, hogy elfogadja a szerelmem, és a hitvesem lesz...
De nem tudhatja meg.
Miért?
Mert nem kérdezi!
Megint nemet mondana?
Nem tudom.
Bizonyára.
Akkor hát mire vár?
Kérdezzen!
Kérdezz, Gabriel!
TÁVOL A VILÁG ZAJÁTÓL
Magyar szöveg: Tóth Tamás
Forgalmazza az InterCom